J. D. Vance fenomen i glavna karika američkog zaokreta: Trumpa je zvao "američkim Hitlerom", sad mu je zamjenik, ali ovo je priča puno veća od oportunizma uspješne sirotinje iz Pojasa hrđe - tiče se Ukrajine, Rusije i republikanske transformacije
Obični ljudi s razlogom preziru politiku. Zna se da u politici gotovo nikad nema dosljednosti, da oportunizam vlada i da sve što je rečeno može i ne mora biti tako. Nadalje, zna se da je politička klasa zainteresirana primarno za interese sebe i svojih sponzora, ali posao im je uvjeriti mase da rade i u njihovom interesu. Političari su posebna vrsta ljudi koja je vrlo sklona laganju, prebacivanju lojalnosti i radikalnoj prilagodbi kako bi osigurali vlastiti uspon. Zapravo sve spomenuto su esencijalne "kvalitete" političara koji želi biti "uspješan" u modernoj verziji demokracije.
U tom smislu možda nema boljeg aktualnog primjera nego što je J. D. Vance, čovjek kojeg je Donald Trump upravo izabrao da mu bude zamjenik, odnosno potencijalni potpredsjednik ukoliko Trump osvoji izbore 5. studenog (a nakon katastrofalne Bidenove debate i pokušaja atentata na Trumpa u subotu, šanse mu naglo rastu).
James David Vance rođen je 2. kolovoza 1984. u gradu Middletown, savezna država Ohio. Odrastao je u siromaštvu na prostoru tzv. Pojasa hrđe - području sjeveroistočnih i srednjoatlantskih država SAD-a, te istočnog dijela američkog Srednjeg zapada koji je u posljednjoj četvrtini 20. stoljeća pogodila velika deindustrijalizacija.
Unatoč poprilično nepovoljnim "startnim pozicijama" - koje uključuju razvod roditelja dok je još bio dijete te majku koja je bila ovisnica o drogama - Vance je uspio isplivati iz pesimističkog okruženja, učlanio se u američke marince (šest mjeseci proveo je u Iraku kao vojni dopisnik 2005. godine), a kasnije (2013.) je završio prestižni Yale gdje je studirao pravo. Tamo je upoznao i suprugu, pravnicu Ushu Chilukuri s kojom će dobiti troje djece. Usha je porijeklom iz Indije te prakticira hinduizam dok je Vance 2016. prešao na katoličanstvo.
J.D. Vance u marincima 2003. Od 2023. služi kao jedan od najmlađih senatora ikad, no američka javnost ga puno više zna po knjizi, odnosno memoarima koje je objavio 2016. - "Hillbilly Elegy" (u slobodnom prijevodu: "Brđanska elegija"). U knjizi on opisuje socioekonomske probleme s kojima se suočavao on, njegova obitelj, ali i cijela šira zajednica ovog dijela Amerike. Knjiga je kasnije pretvorena i u film (koji nije dobio baš sjajne recenzije). No, sama knjiga je bila bestseller i katapultirala je Vancea u svijet politike i prepoznatljivosti. Brzo je postao utjecajan glas konzervativaca.
Iako se predstavlja kao netko iz "bjelačke radničke pozadine", Vence je zapravo godinama radio u investicijskim kompanijama na rizičnom kapitalu, a vodio je i jednu svoju. Jako je dobro povezan s financijskim svijetom i utjecajnim ljudima. To je nešto što ne spominje često jer mu politički ne odgovara.
No, upravo vrijeme kad se Vance uspinjao krenuo je i strelovit politički uspon Donalda Trumpa. Te 2016. Trump je šokirao svijet pobijedivši na izborima koje je Hillary Clinton već smatrala da "ima u džepu".
Ali pobjeda Trumpa bila je i velik šok za samu Republikansku stranku. Malo je reći da Trump nije bio tipični republikanac. Njegovim istupanjem na političku scenu počela je i transformacija same stranke iz njenih tradicionalnih konzervativnih temelja u nešto novo i drugačije - za neke radikalnije, za neke autentičnije. Pokreti kao što su bili Tea party i Alt right počeli su se stapati u jedan novi smjer, nešto u čemu se Trump prepoznao, pojavio i postao predvodnik.
No, otpor tzv. "MAGA" republikanstvu (od Trumpovog slogana: Make America Great Again) bio je snažan, i inicijalno i sada, iako su se do sad mnogi republikanci pomirili da je MAGA nova republikanska stvarnost (i da vjerojatno jedino s Trumpom zapravo mogu ponovno osvojiti Bijelu kuću).
Jedan od onih koji inicijalno nikako nisu prihvatili ni podržali Trumpa bio je upravo J.D. Vance. Njegov otpor bio je žestok. U jednom intervjuu Trumpa je nazvao "američkim Hitlerom". U više navrata ga je nazvao "idiotom" i "lažnjakom", tvrdeći kako nikad ne bi mogao glasati za Trumpa ili slijediti njegovo vodstvo. Išao je tako daleko da je jednom rekao da bi radije "zatvorio nos i dao glas za Hillary Clinton".
Kako je pak moguće da onda takav čovjek sad završi kao Trumpov izbor za potpredsjednika? Zar nije u prvom mandatu naučio da je upravo potpredsjednik prva osoba na koju će njegovi organizirani protivnici pokušati izvršiti pritisak i utjecaj? U slučaju Mikea Pencea tako je i bilo - na kraju se Pence okrenuo od Trumpa, a Trumpovi pristaše Pencea su smatrali (i smatraju) izdajnikom (za vrijeme napada na Kongresu čak su ga aktivno tražili po zgradi da ga, kako su neki rekli, "objese").
Reklo bi se da će Trump u drugoj rundi biti puno oprezniji i birati si nekog tko će biti do kraja lojalan. Takvih ljudi se svakako moglo pronaći (čak i usprkos svemu što smo rekli o politici i političarima!), ali Trump na kraju bira Vancea. Zašto? Nekoliko je razloga.
Kao prvo Vance je iz temelja promijenio, jasno, svoje stavove prema Trumpu. Rekao je u brojnim intervjuima da je potpuno krivo procijenio i shvatio Donalda Trumpa te da je upoznavanjem njegove politike shvatio da zapravo imaju jako puno toga sličnog. Dobro, koliko je to istina teško je reći. Prije će biti da je Vance lukavi oportunist koji je te 2016. zaključio da mu se više isplati biti anti-Trumpovac (što mu je, između ostalog, osiguralo brojna gostovanja kod liberalnih TV voditelja gdje je usput dobro ispromovirao svoju knjigu), a onda se kasnije prebacio kao i mnogi drugi u MAGA štovatelja.
Poštovani, za čitanje cijelog ovog teksta morate biti pretplatnik.